Nu forstår jeg, det kaldes et helvede. Barske mænd, skøger, synd og sprut.
Det er ikke nogen kirkeudflugt.
Det vil Deres chefer nok ikke se i avisen.
Hvorfor arbejder De stadig ved jernbanen?
Jo flere skinner vi lægger, desto længere væk kommer vi.
Så det har et personligt aspekt?
Det er Dem, der er skribenten.
Befolkningen mener, at jernbanen ruinerer staten.
Jeg vil overbevise dem om det modsatte, men selv er jeg ikke overbevist.
- Jeg behøver ikke overbevise folk. - Jo. De er jernbanens ansigt udadtil.
Enten er det et agtværdigt projekt, eller også er det Sodoma og Gomorra.
Når jeg har alle fakta, rejser jeg, hvilket nok glæder os begge.
Jeg var krigsreporter 1863-1865 og kan skelne mellem helvede og kirkeudflugt.
- Hvad vil De se? - Alt.
Kom.
Graverne arbejder foran svellelæggerne. 150 km vestpå arbejder landmålerne.
- Hvor mange arbejder der her? - Næsten 3000. Seks dage om ugen.
For 1,50 dollar om dagen.
- Hvor mange kilometer per dag? - Tre. Så længe indianerne er rolige.
Rustæderne lægger skinnerne. Formanden kontrollerer sporvidden.
Og så skal skinnerne fastgøres til svellerne og justeres.
3 slag per søm, 10 søm per skinne. 400 søm per halvanden kilometer.
2400 km til Sacramento.
- Kan De virkelig slå Central Pacific? - Ellers var jeg ikke her.
Selvom De ikke har Thomas Durants politiske kontakter, penge og ego?
- Jeg er her, han er ikke. Undskyld. - Ét spørgsmål til!
Hvorfor lige Dem?
Hver sovevogn giver 60 mænd tag over hovedet.
Damebesøg!
- Hvem har tegnet vognene? - Primært mig.
Ja, jeg har ikke rigtig løst ventilationsproblemet.
Indtil for nylig var de arbejdsløse immigranter.
De er rekrutteret af irske arbejdsformidlere. Det er da slaveri.
Vi tilbyder gratis rejse og en uges løn ved ankomsten. Vi har mange ansøgere.
- Har De? Er det også Deres ide? - Arbejdsformidlerne var intet værd.
Kirkegården går helt op til toppen.
Vi begraver folk hver dag. Folk dør ofte på grund af arbejdsulykker.
- Og ellers? - Af ulykker i fritiden.
Er det deroppe, Vestens lyshårede mø hviler?
- Nej, på en eng, hun holdt af. - Kendte De hende?
- Lidt. - De vidste, hvor hun ville begraves.
Miss Bell burde være rejst. Det er ikke noget sted for en dame.
Medmindre hun er en hore.
Jeg er hverken dame eller hore.
Jeg troede, at kvindelige journalister var nødt til at være begge dele. Smut.
Så tog De fejl.
- Er det dig, der er Bohannon? - Ja.
Ingen jernbane på min jord. Jeg siger det ikke igen.
- Hvor kom de fra? - Aner det ikke.
Toget til Omaha afgår om en time. De må hellere sørge for at nå det.
- Goddag. - Hvem er De?
Tænk dig om, før du begynder på noget.
- Det her er mit kontor. - Ferguson!
Dick Barlow. Jeg kommer lige fra Omaha. Har mr. Bohannon ikke sagt det?
Nej.
- Hvad vil De? - Du er jo ikke dum.
Jeg er ny chef for jernbanepolitiet. Du arbejder for mig nu.
Kaffe? Min bedstefar lærte mig, at man aldrig må lade den koge for længe.
Og så strømpen. Jeg bruger en ren strømpe-
- men bedstefar sagde, at jo svedigere den var, desto bedre smagte kaffen.
Jeg holder af en sjat fløde i min, men ofte er det ikke til at opdrive.
Men det nytter ikke at klage.
Så for det meste drikker jeg den sort.
Mr. Bohannon har ikke sagt noget om, at jeg skal være under en anden.
Kaffen må ikke blive kold. Drik nu.
Sådan.
Det sætter skub i systemet.
- Jeg vil bare snakke. - Om hvad?
Det ved De vist godt.
Værsgo.
- De overlevede altså krigen? - Ja, det gjorde jeg.
- Er De sydstatsmand? - Ja. Det var jeg.
Så ved De, hvordan det er at få frarøvet sin jord.
Jeg har mistet alt.
Indianerne dræbte min far og min bror og hans familie.
Mine koner og jeg har begravet dem på bakken, Deres landmålere har afmærket.
Min familie har ofret sit liv for den her vildmark, som ingen ville have.
Det er Herren, som har skænket os jorden-
- og det er kun Herren, som kan få os væk herfra.
Ikke engang Gud kan stoppe jernbanen.
Den ville ødelægge alt, vi har opbygget. Vi ville miste vores hjem.
De har mit ord på, at De nok skal få kompensation.
De kan gå udenom. Her er jo kun vildmark og lamaniter.
Stille, sagde jeg.
Jeg beklager på min søns vegne. Han er ikke voksen endnu.
Ved De hvad?
Jeg ser, om vi kan gå uden om gården. Men jeg vil ikke love noget.
Hvis det ikke går, må De flytte, men det koster jo ikke noget at prøve.
At begive sig ud på den her tid af døgnet er vanvid, mr. Bohannon.
- De er velkommen til at overnatte. - Mange tak.
Jeg så engang en mormon blive dræbt.
I Liberty under krigen. Som om der ikke var nok at slås om-
- stak sheriffen en mormon ned, bare fordi han var prylogam.
I Liberty brød man sig ikke om prylogami-
- og mormonerne kunne ikke lide negere.
Mormoner er ikke rare.
Du mener nok polygami.
- Hvad sagde jeg? - Prylogami.
Noget i den dur. Hvorfor dræber man en, bare fordi han er polygam?
- De må have flere koner. - Flere koner?
Samtidig? Ikke sært, at de er slemme.
- Sand, mudder og kalk. - Dur ikke. Det kræver meget tømmer.
Sten ville være bedre, men vi har hverken tid eller sten.
Sandåsene løber mindst 150 km videre nordpå.
Vi må gå 60 km syd for gården.
- Det vil tage fem uger ekstra. - Ja.
- Jeg har mødt den nye politichef. - Sporene går begge veje.
Hvor er køerne? Vi har 3000 sultne arbejdere!
Jeg har arbejdet i to dage.
Det er svært at tyde bøgerne.
Så vidt jeg kan se, købte mr. Durant køer af flere kvæghandlere.
Nu hvor mr. Durant er væk, er kontrakten blevet annulleret.
Find køer et andet sted! Council Bluffs. Denver. Chicago!
Foruden at mr. Durant har opsagt vores kontrakt med hans firma-
- sidder han på hele kvægmarkedet i Omaha.
- Jeg skulle have dræbt det svin! - Må jeg citere Dem, mr. Bohannon?
Ikke et ord til hende om vores forretninger.
- Er De her endnu? - Jeg nåede ikke toget.
Jeg har advaret Dem.
Vi savnede Dem til gudstjenesten i morges, mr. Bohannon.
Kan jeg hjælpe Dem med noget?
Jeg ville bare kigge ind.
De gav os en god plads. Højt og tørt og ingen stank fra slagteriet.
- Tak. - Det er godt. For arbejderne, altså.
Og for Dem?
Undskyld.
Vi er nødt til at smide en familie ud fra deres gård.
De er mormoner. Ved De, hvordan de mennesker er?
Sidste Dages Hellige er ikke en ægte kristen kirke.
Kvinderne behandles som slaver. De tager barnebrude og er voldelige.
- Så de griber til våben? - Det er ikke usædvanligt.
- Familien har børn. - Så finder De en anden løsning.
Med Guds hjælp.
Gud har været lidt fedtet med den på det sidste.
Så med Deres hjælp, mr. Bohannon.
Det bliver et vigtigt handelscentrum og landets største jernbaneknudepunkt.
Og det skal ligge lige her, i Deres område.
Det der er faktisk mit område.
Kan De se det sted, hvor vandløbene mødes?
Det er måske ikke så meget, men jeg har arvet jorden efter min mand.
De ejer den måske lige nu, men jernbanen er der, før året er omme.
- Jorden bliver beslaglagt. - Det er ulovligt.
Tværtimod. Og jernbaneselskabet betaler markedspris for jorden.
- 1,50 dollar per tønde. - Det sælger jeg ikke for.
Det behøver De heller ikke. For som aktieejer i Crédit Mobilier-
- kan jeg tilbyde 100 dollars per tønde-
- og eksproprierer dermed jorden.
Hvad stikker der under?
For at kunne ekspropriere jorden-
- skal vi bygge en jernbanestation og en by der. Og det gør vi.
Hvert stykke kød, hver en frugt, grønsag og høballe ved Mississippi-
- skal afskippes via vores by.
- De bliver styrtende rig. - Sad De ikke i fængsel for nylig?
- De er bankerot ifølge aviserne. - Hvordan vil De så betale for jorden?
Med de midler, Union Pacific betaler for at dække byggeomkostningerne.
- De blev fyret på grund af underslæb. - Union Pacific, Crédit Mobilier.
Det er bare forskellige lommer. Da dommeren indså det, blev jeg løsladt.
- Her kan De ikke bestikke dommere. - Alle er til fals for ussel mammon.
De låner altså penge, De ikke har, af et firma, De ikke arbejder for-
- for at købe jord, De ikke har råd til, og bygge en by, der ikke findes?
Det er nutidens forretningsstrategi.
Hvis vi kendte alle rejsens strabadser i forvejen, mr. McGinnes-
- ville vi aldrig tage af sted.
Whisky til min unge ven her.
Har du pengene?
Det huer mig ikke. Hvis mr. Bohannon...
Du har ikke gjort noget galt. Du er ansvarlig for jernbanens økonomi.
Og den passer du godt.
Har du mere til mig?
Det her er Union Pacifics telegrafkode.
Nu kan De se alt, hvad mr. Bohannon skriver.
- Får jeg betalt i dag, mr. Durant? - Til sin tid, mr. McGinnes.
Se ikke så dyster ud!
Det her er bare et midlertidigt tilbageslag.
Historien står altid på vinderens side.
- Hvor skal du hen i den fart? - Undskyld mig...
- Nej! Slip! - Først et kys.
Vent. Ikke her. Skal vi ikke gå op på mit værelse?
Jeg har en flaske, vi kan dele.
Hvis du rører mig igen, skærer jeg halsen over på dig!
Forbandede hore.
Min bedstefar, der var bager, lærte mig-
- at vejen til en kvindes hjerte går gennem maven.
Det var min Tess et levende bevis på.
Er de gift, mr. Ferguson?
- Det kan man godt sige. - Børn?
- En lille pige. - Det giver en grund til at leve.
Jeg har fem døtre.
Den ældste er 12, men er mere som en dame.
Min lille pige er smuk.
Hun ser mig i øjnene, og jeg smelter.
Men hendes mor er bange for, jeg dør i tjenesten, så hun bliver faderløs.
Hvad synes De om kaffen?
- Den smager endnu bedre i dag. - Det er strømpens skyld.
Fortæl nybyggerne, at vi ikke kan gå uden om deres gård.
Regeringen giver 1,50 per tønde. Vi lægger 1 dollar til. Det er generøst.
Du må føre ordet. Mormoner bryder sig ikke om negere.
Drik kaffen. Jeg skal på det lille hus, og så tager vi af sted.
De sagde, han var en ballademager, men han var en dovenlars.
- Jeg kan huske engang... - Tier De aldrig stille?
Ingenlunde.
Der er dobbelt så stor fare for, at en tavs bliver overfaldet af en bjørn her.
Jeg agter at beholde skalpen.
- De er måske taget af sted. - Nej. Hestene står stadig i stalden.
Vær parat med revolveren. Hvis vi ikke er velkommen, må vi bare skyde.
Hallo! Er der nogen hjemme?
Mr. Hatch!
Hvad vil I?
Dick Farlow, chef for jernbanepolitiet ved Union Pacific.
- De ved nok, hvorfor vi er her. - Vi nægter at flytte!
De har ikke noget valg.
Vi er parat til at slås for vores gård. Forsvind!
Trusler kommer De ingen...
- Barlow! - Hvad?
Jeg skal bruge 75.000 jernbanesveller før månedsskiftet.
Og 100 tønder krudt. Og vi skal bruge kvægdrivere til køerne.
- Fra Denver. - Eva!
- Hvad er der sket? - Mormonerne skød ham.
Jeg tager benene.
Eva!
- Elam! Lillan! - Du er den eneste, der kan hjælpe.
Hent løgbouillon! Du der! Hent løgbouillon i hotellets restaurant!
- Var det manden eller drengen? - Det ved jeg faktisk ikke.
- Der ligger en skudsåret mand her! - Hold nu op, I to!
Få ungen til at klappe i!
- Her. - Sæt ham op.
Her.
Ja, jeg kan lugte bouillonen. Skuddet sidder i bugen. Han dør.
- Få ungen ud. - Nej, vent.
Kom her med hende.
Kom med hende. Lad mig se på hende.
Kom nu.
Hun er smuk, mr. Ferguson.
Ligesom De sagde.
- Du ville jo have den her. - Ikke på den måde.
Nå?
Telegrafér til majoren om, at vi skal bruge hjælp med nybyggerne.
Vil De have noget at skrive i avisen? Kom med.
Mr. Hatch!
Det er Cullen Bohannon fra Union Pacific!
De skal henrettes for mordet på min politichef.
Kom ud!
Ellers sætter soldaterne ild til huset.
De har ét minut, mr. Hatch!
Kavaleriet er ikke skabt til at vente.
- Vi dræber ikke kvinder og børn. - Forvirrede mennesker har ingen moral.
- Vidste De det? - Det har jeg ikke tænkt over.
Det er vores moral, der forhindrer os i at begå forbrydelser.
Man lærer noget nyt hver dag.
Mormoner har ingen moral. Det gør dem voldelige, ligesom hedninger.
Er De enig?
Hvad fabler han om?
Ret løbet nedad.
Læg jeres våben!
Jeg sagde jo, I skulle holde jer væk!
Og jeg sagde, at hvis vi ikke kunne gå udenom, ville regeringen tage jorden.
- De myrdede min politichef. - Han trængte ind på privat grund.
- Nu må De bøde for forbrydelsen. - Jeg er familiens religiøse overhoved.
De overlever ikke uden mig.
- Det skulle De have tænkt på. - De overlever ikke.
Jeg kan føre dem til mormonernes bosættelse i Fort Smith.
- Det var ham! - Far?
Var det dig? Sig det.
Ja.
Mr. Ferguson, skød drengen Dick Barlow?
Jeg er ikke sikker.
Gudfader, mand, få det gjort.
- Vil De have, at jeg skal hænge ham? - De har pligt til at håndhæve loven.
Herude begår vi ingen fejl.
- Forstår De, at han bliver hængt? - Han er kun et barn.
- Sig så sandheden! - Det har jeg gjort!
Hvis der er en anden version, skal du sige det lige nu.
Han er kun et barn!
Ikke i dag. Gå i gang.
Far...
- Kom her! - Far!
Kom så.
Far!
- Far! - Beklager.
"Livet på prærien er ikke det krudt værd, det koster at sprænge det."
Det siger indbyggerne i den teltby, der følger den transkontinentale jernbane-
- mens den kryber frem gennem landet med tre kilometer om dagen.
Det er ikke er sted for børn, da arbejdere, veteraner, immigranter-
- og frigivne negere, ofte drikker og synder-
- når de ikke lægger skinner.
Alle mænd bærer våben. En revolver koster kun tre dollars.
Og de bærer kniv. Og går i kirke hver søndag.
Her koster et måltid mad 35 cent og en øl under 25.
Et jakkesæt koster under 5 dollars, og så følger der hat med.
De dræbtes ejendele er endnu billigere.
Nogen sidste ord, min dreng?
Jeg kom for at møde manden, der afløste Doc Durant som chefingeniør.
For denne mand betyder hæder alt, mens dyden er uvedkommende.
I denne vildmark er det redelighed, der er Cullen Bohannons ledestjerne.
Om jernbanebyggeriet kræver en redelig mand, vil tiden vise.
Jernbanens mænd har altid været skrupelløse og korrumperede.
De skylder mig et liv for det liv, De har berøvet mig for i dag.
Vores nye chefingeniør er nok ingen af dem.
Og for det, kære læsere, skal vi måske prise os lykkelige.
Og bede en stille bøn.